Negyedik Magyar Köztársaság

Az eredeti Egy és Igaz Magyar Köztársaság, avagy a Negyedik Magyar Köztársaság. Gúnynevén a Szabad Hajdúvárosok Szövetsége (SzaHaSz).

De jure területének határfolyói a Kőrös és a Tisza. Valódi hatalma csak a Keleti-főcsatornáig terjed ki. Északról a Feltiszai Kozák Hetmanátus, északkeletről Nyírszalka, délkeleten a Nagyváradi Királyság, délen a Viharsarok, délnyugaton a kunok és a Besenyők, nyugatról a Jász Kaganátus és északnyugatról a Határzóna határosak vele.

A Garai-éra
2013-ban, az atomholokauszt hatására felbolydult Magyarország káoszba fulladt, anarchia lett úrrá az egész országban.

2013 júliusa és augusztusa a régi kormányerők Debrecenbe való összegyűjtéséről és az Ideiglenes kormány felállításáról szólt, azonban komoly problémát jelentett a kompetens politikusok megfogyatkozása és a vidéken korlátlan hatalomra szert tévő oligarchikus polgármesterek és káderblokkjaik fennhatóságának növekedése.

Augusztus 20-án, a Rendkívüli plenáris ülést egy, az előző hetek folyamán megszervezett katonai csoportosulás, Garai Tibor dandártábornok "hajdúi" számolták fel, elfogva és házi őrizet alá helyezve a minisztereket, a parlamenti képviselőket és a különböző bizottságok tagjait.

A megszerveződő Garai Blokk ideiglenesen megszüntette az alkotmányt, felszámolta a parlamentet és katonai statáriumot hirdetett a Köztársaság megmentése érdekében.

A sikeres puccskísérletet követően több, igen jelentős vidéki ellenállási mozgalommal, illetve a Magyarország területén tartózkodó NATO-csapatok egy részével is le kellett számolni, ami komoly erőket kötött le a hadseregnél.

A megszerveződő Junta szükségesnek ítélte a maximális védelmi hatékonyság érdekében kivonulni a már tarthatatlannak ítélt területekről, így egy a Tisza és a Körös folyása mentén meghúzott, úgynevezett "Vörös-vonal" mögé adott ki visszavonulási parancsot.

A visszavonulás számos szükséges áldozattal járt, de Garai képessé vált arra, hogy juntájával stabilizálja az összeomlás felé haladó államigazgatást és a Vörös-vonal mögött, Debrecen központtal, újjászervezze a Magyar Köztársaságot.

Garai ezt követően újraszervezte a Köztársaság közigazgatását és újra megnyitotta a Parlamentet, miután felszámolt minden háború előtti pártot és szigorú követelményi rendszert állított ki az újak megalapítására. Önmagát meghatározatlan ideig korlátlan és teljhatalmú elnöknek nyilváníttatta, az általa elnökölt választásokon pedig a vele együttműködni hajlandó pártokat segített mandátumokhoz jutni, amivel a parlamenti többség mintegy háromnegyede került a kezébe.

Diktatórikus, de mérsékelt rendszert tartott fenn. A párturalmat elutasította, helyette egy általa létrehozott, pártok közötti koalíció, az úgynevezett Garai Blokkon keresztül gyakorolta a hatalmat.

Miniszteri székek és állami testületek élére a politikai paletta minden szegletéből érkeztek vezetők. Így történhetett meg, hogy az "Agricola" gúnynevet kapott Vass Szilveszter, a szélsőjobboldali mozgalom vezetője kerülhetett a mezőgazdasági miniszter székébe, miközben az Energetikaügyi miniszter székét Tildy Zoltán, a Progresszív Koalíció elnöke tölthette be.

Garai uralma 9 éven át tartott, 2013 - 2022 között, mely idő alatt a Köztársaság helyzete stabilizálódott és potenciát mutatott a Tiszán és Körösön túl létrejött szakadár államok és közösségek újra beolvasztására.

Garai 2021/22 szilveszter estéjén, egy újévi rendezvényen merénylet áldozatává vált.

A Negyedik Magyar Köztársaság kikiáltásáig
A következő hónapokban az általa összetartott Garai Blokk a súlyos nézeteltérések hatására darabokra esett. 2022 áprilisában Czakó Kálmán vezetésével támadás indult az olajembargót hirdető Szeged lerohanására, ami a kardosi csatában rettenetes katasztrófában végződött, melynek eredménye a kormány teljes széthullása lett.

Egy vértelen forradalom döntötte meg a katonai kormányzóságot, a parlamentet a szociáldemokrata erők szerezték meg, akik rögtön nekiláttak a Garai Blokk általuk elítélt intézkedéseinek, többek között a gyűlölt Agricola által kieszközölt "agrárterror" felszámolásának és az államosított termőföldek privatizálásának, ami óriási termésveszteséghez és éhínséghez vezetett az egész ország területén.

A felerősödő vidéki hadurak és a Debrecent elhagyó katonai vezetőség északon, a Nyírség területén saját közigazgatási rendszert épített ki, miközben a Tildy elnökölte progresszív koalíció Szatmár területét szakította el. Ezt követte a szélsőbaloldal forradalma Vásárosnaményban.

A súlyos éhínség által megtépázott szociáldemokraták az ország szétesésének pillanatában még kihirdették az alkotmány teljes körű helyreállítását és a Negyedik Magyar Köztársaság létrejöttét, de a helyzet már menthetetlen volt.

2026-ig
A Garai alatt stabilizálódott egységes állam számos frakcióra szakadt szét, melyek bár jogilag továbbra is a Köztársaság részének tekintik magukat, mind önmagát tekinti a jog szerinti vezetőnek és a többi frakciótömörülést rebellisnek.

A Negyedik Köztársaság hamarosan már csak a Szabad Hajdúvárosok által tartott laza szövetségi rendszerből állt, melyeket óriási, elnéptelenedő területek választottak el egymástól.

A SzaHaSz végzetesen meggyengült, katonai erejének jelentős részét elvesztette, gazdasága és a kormány támogatottsága romokban hevert. A vidéket bűnbandák fosztogatták, hamarosan a rendvédelmi erők egészen a Keleti-főcsatorna vonaláig ("Fekete-vonal") vonultak vissza, magára hagyva egy óriási területet, amely lassan elnéptelenedett, lakossága pedig a szomszédos, több lehetőséget ígérő frakciók területére vándorolt szét. Totális pusztulást csak azért nem szenvedett el, mert a nyírségi hadurak közötti konfliktus megakadályozta a juntákat abban, hogy dél felé forduljanak, a Jász Kaganátusban pedig örökösödési válság tört ki.

2026 után
A 2026-os választások során a Szociáldemokrata Párt teljesen kiszorult a parlamentből, a helyüket átvevő, teljesen új kormánypolitikát és igazságtételt ígérő szociálkonzervatívok lassú gazdasági és polgári reformokkal igyekeztek stabilizálni az ingatag helyzetet, erősen támaszkodva a belső piac protekcionista védelmére.

A konzervatív párt politikája a következő 7 évben kimerült az ország stabilizálásán, a megmaradt lakosság támogatásának és jó közérzetének helyreállításán és egy, az ország védelmére alkalmas hadsereg megszervezésén.

A SzaHaSz 2033-ban újra erősödik, de továbbra is pusztán egykori ereje ezredrészével rendelkezik. A konzervatív párt vezetői ennek ellenére nem adták fel a reményét annak, hogy újra egyesítsék a Magyar Köztársaságot.

Hadsereg
A jól szervezett polgári milícia, a Hajdúk intézménye egy használható és nagy létszámú gyalogos sereggel rendelkezik, mely jól el van látva a háború előttről visszamaradt fegyverzettel és járműflottával.

A katonai vezetőség viszont inkompetens, a tisztek képzetlenek és a járműflotta súlyosan függ a Szegedi olajbárók jóindulatától, akiknek a Köztársaság óriási pénzeket kényszerül fizetni.

A Kánsággal közös folyami határon Debrecen több földvárat is üzemeltet. Ezek: a Füredi sánc Tiszafürednél, a Dinnyesánc Tiszaderzsnél, a Roff Tiszaroffnál, Ballaföldvár Csataszöggel átellenben, a Csukasánc Tiszapüspökinél, és a legfontosabb, Kútföldvár Szajol és Szolnok, a Kaganátus fővárosa között. Az utóbbiban felállított tüzérségi üteg lőtávolsága révén képes akár a belvárosra is tűzcsapást mérni.