Kisebb zónák

Nem csak a Kárpátaljai Zóna számít Zónának. Több másik, kisebb terület is kiérdemelte ezt a nevet.

A Zónák listája
A listában az ismert zónák szerepelnek, méret szerint csökkenő sorrendben.

Halott-erdő
Egyesek szerint a Kárpátaljai Zóna elgyengült féregnyúlványa, mások szerint attól teljesen különálló terület. A Halott-erdő egy Záhonytól Tiszaújvárosig terjedő vékony, de sűrű sáv, ami beborítja a Tisza jobb partját és teljesen elszigeteli egymástól a kelet és észak-magyarországi frakciókat.

Az erdő baljós és természetellenes módon sötét. Az árnyai között pedig rettenetes lények mocorognak. Ha mindez nem lenne elég, még aggasztó sebességgel is képes terjeszkedni.

A Tisza bal partjára történő átterjedéstől a kozákok egy külön szakasza gátolja meg, akik minden év őszén felperzselik a Tisza partvidék rájuk eső szakaszát.

Valószínűleg a Népköztársaság területén is ugyanezt a gyakorlatot követik.

Nagy Bán-völgyi Ingovány
A háború során konvencionális robbanó töltetek súlyos károkat okoztak a Bán-völgyi víztározókban, melyek pár héttel később átszakadtak és elárasztották a környéket.

A Miskolc környékére dobott biológiai fegyverekből elszabadult vírus a környéken hirtelen elszaporodó szúnyogállományban hordozóra talált, permanens halálzónává változtatva a térséget.

2033-ban ökölnyi méretű vérszívók járják a mocsarakat, melyek felnőtt egyedei felhőkben vadásznak a nagytestű élőlényekre, szárazra szívva őket, ha lehetőségük van rá.

Fiatal egyedeik is veszélyesek, mivel ugyan nem okoznak komoly károkat a szervezetben, a kórt továbbra is hordozzák.

A nagytestű állatvilág mutációk hatására megvastagodott bőrű, elvadult marhákból áll. Ezek a nagytestű bivalyok az ingovány vizesebb területein élnek, ahol a vízben lebegnek és a mocsári növényzetet legelik.

A helyi állatvilág körében az utóbbi időben kezdtek el megjelenni a szúnyogokat riasztó, szúrós szagú testváladékot termelő kisebb élőlények is.

Dél-Baranyai Nagy-mocsár és vadvidék
Nem egybefüggő, ingoványos terület, de jelentős részt elárasztott, vizenyős pusztaság által borított vidék, ahonnan kis, stabil szigetekként emelkednek ki a baranyai dombok.

2013-ban Pécs városa melletti uránbánya nagy víztározói átszakadtak, elárasztva a várost és közvetlen környékét radioaktív vízzel. Kialakítva ezzel az északi mocsaras területeket.

A lakosság Pécs pusztulását követően Somogy, vagy Tolna irányába elvándorolt.

Az elmúlt két évtizedben az elvadult Duna és Dráva-menti területeket lassan visszakövetelte magának a két folyó, visszaalakítva annak eredeti mocsaras lapályává a térséget.

2023-ban Balkán felől érkező menekülthullám egy kisebb része a térségen haladt keresztül. A bevándorlással érkező balkáni muszlimokat a legtöbb frakció kiűzte a területéről. Egy részük Tolnában telepedett meg, de sokuk később visszakényszerült a déli mocsárvidék területére.

A térséget egymással rivalizáló muszlim csoportok lakják, jobbára bosnyákok, albánok és törökök, akik a száraz területekért folytatnak egymással állandó küzdelmet.

Kiemelkedő Pécs városa, ahol a félig elárasztott, vizenyős utcákon csónakokkal közlekednek a lakosok. Itt a dzsámit irányító törzs főnöke nevezte ki magát a térség muszlim tömbjét irányító muftinak.

A zrínyisták folyamatos expanziójának színtere.

A térségben terjeng a kiirtottnak vélt, de ismét felbukkanó betegség, a "morbus hungaricus".

Jelentős és veszélyes a mutálódott állatvilág.

A szigetváriak ugyan próbálják megtisztítani a területet, de egyelőre nem sok sikert arattak.

Miskolci Karanténzóna
2013-ban Miskolc városát orosz vegyi és biológiai fegyver támadás érte.

A biológiai fegyverek génmodifikált baktériumokat hordoztak, melyek gyorsan végeztek a lakosság jelentős részével.

A városban található vegyipari szennyeződés gát nélkül terjengett, lakhatatlanná változtatva a környék jelentős részét.

A vegyi szennyeződés miatt a körzetet lezárták.

A területen azóta elterjedt a szélsőséges körülményekhez alkalmazkodott, mutálódott állat és növényvilág.

A SzaHaSz és a környező északi államok irányából egyaránt érkeznek ide illegális guberálók.

Paksi-mocsár
Egy óriási, radioaktív mocsárvidék a régi atomerőmű körül.

2013-ban még napokig működtette a személyzete bármiféle külső ellátás hiányában is, hogy ameddig még tudják, árammal lássák el az országot. Később gépromboló tömeg érkezett, azt követelve hogy minden nukleáris energiával kapcsolatos dolgot le kell állítani, mielőtt az ország teljesen elpusztulna általuk.

Végül a személyzet leállította a létesítményt, nehogy a felbőszült tömeg megrongálja azt és ezáltal idézzen elő még nagyobb katasztrófát. A lezárási protokoll részeként megnyitották, majd tönkretették a Duna zsilipkapuit, ami által az egész létesítményt és környékét elárasztotta a folyó vize. A fűtőelemeket egy betonsírba temették, hogy ne kerülhessenek rossz kézre, majd ezt követően elhagyták a létesítmény területét.

Paksot azóta belepte a Duna mocsárvidéke.

Budaőrsi Epicentrum/Kráter
Sugárzó epicentrum, melyet a pellet bomba alakított ki délnyugat-Budapesten és a Duna partvidék mellett.

A terület továbbra is súlyosan sugárzik, emberi élet számára jószerivel lakhatatlan.

Felderítésére tett kisebb kísérletek már történtek, de az expedíciók jelentős része sérülés nélkül, sikertelenül tért vissza. Azzal a magyarázattal, hogy hirtelen szükségét érezték annak, hogy visszaforduljanak.

Mosoni-lápvidék
2013-ban a Pozsonyból származó és a Dunán leúszó radioaktív hulladék és holttestek feltorlódtak a mosoni-duna mocsaraiban.

A helyiek a megnövekedett radioaktív szennyeződés hatására elhagyták a térséget, vagy kezdtek el lassan haldokolni sugármérgezésben.

A 2010-es években több kisebb halásztelep működött a térségben, miközben több szomszédos állam magának követelte a fennhatóságot.

A változás a 2020-as években állt be.

A szóbeszéd szerint egy éjszaka a távolból többen is hallani vélték, hogy több elhagyatott faluban megkondulnak a harangok. A rá következő napokban nem érkezett információ, míg az első felderítőalakulatok meg nem érkeztek a térségbe, a mocsári halásztelepeket elhagyatva találták, eltekintve pár vérfolttól és minimális mennyiségű károktól.

Azóta a térség le van zárva, viszont keringenek mendemondák, miszerint a Duna mocsaraiban lebegő holltestek időnként életre kelnek, imitálva azt amire régi életükből emlékeznek, míg ha élő dologgal találkoznak akkor rátámadnak és kíméletlenül cafatokra tépik.

Néha a régióban felbukkannak a Direktórium kutatói.